Näiteks selgitab evolutsioon, miks Delta variant levib kiiremini kui algne Wuhani tüvi. See selgitab, mida võime näha tulevaste tüvede puhul.
Kuidas viirused arenevad?
Evolutsioon on juhuslike mutatsioonide (või vigade) tulemus viiruse genoomis. Mõned neist juhuslikest mutatsioonidest on viirusele kasulikud, andes teatud eelise. Nende kasulike geenide koopiad kanduvad loodusliku valiku protsessi kaudu tõenäolisemalt järgmisse põlvkonda.
Uued viirustüved võivad areneda ka rekombinatsiooni teel, kui viirused omandavad geene teistelt viirustelt või isegi nende peremeestelt.
Üldiselt võib eeldada, et evolutsioon soodustab viirustüvesid, mille tulemuseks on järsem epideemiakõver, tekitades kiiremini rohkem juhtumeid – see toob kaasa kaks prognoosi.
Esiteks peaks viirus muutuma paremini ülekantavaks. Üks nakatunud inimene nakatab tõenäoliselt rohkem inimesi.
Teiseks võime eeldada, et evolutsioon lühendab aega, mis kulub kellegi nakatumise ja teiste nakatamise vahel.
Mõlemad prognoosid on viirusele, kuid mitte selle peremehele, head uudised.
See teooria selgitab, miks Delta on nüüd maailmas peamiseks tüveks saanud ja algset Wuhani tüve asendab.
Keegi, kes on nakatunud Deltaga, nakatab tõenäoliselt vähemalt kaks korda rohkem inimesi kui esialgse Wuhani tüve kandja.
Samuti on tõendeid, et Delta puhul muutuvad inimesed rutem nakkusohtlikuks.
See võib olla seotud Deltaga nakatunud inimese suurema viiruskoormusega (rohkem viiruse koopiaid) võrreldes varasemate tüvedega. See võib võimaldada Deltal pärast nakatamist kiiremini levida.
Suurem viiruskoormus võib hõlbustada ka Delta levikut vabas õhus ja pärast «põgusat kontakti».