«Eesti-Soome koostööprojekti raames südame saanud patsiendi haiguseks oli sünnitusjärgne kardiomüopaatia ja südamepuudulikkus, mis oli teda siirdamise ajaks vaevanud üle kümne aasta. Selle patsiendi teeb veelgi enam tähelepanuväärseks asjaolu, et enne siirdamist sai ta kliinikumis esimesena kehasisese südamepumba ehk LVADi. Seega tuli tal olla esimeseks teedrajavaks patsiendiks mitme keeruka ravimeetodi juurutamisel,» kommenteerib patsiendi raviarst dr Märt Elmet Tartu Ülikooli kliinikumi südamekliinikust. Ta lisab, et patsient on hästi taastunud ning saanud jätkata igapäevast elu.
Esimese südamesiirdamise ettevalmistused ja kokkulepete sõlmimised Helsingi ülikooli keskhaigla ning Skandinaavia siirdamisorganisatsiooniga Scandiatransplant algasid juba kaks aastat varem. Esimesel südamesiirdamisel Helsingis viibisid nii Eesti kui Soome arstid ning siirdamiseks kasutati Eestist pärit doonorsüdant. Helsingi ülikooli keskhaiglas on projekti toimimisse panustanud suur hulk sealseid spetsialiste professor Karl Lemströmi juhtimisel ning viie aasta jooksul on Eesti ja Soome arstide koostöös tehtud 13 südamesiirdamist, viimati juulis 2020.
«Kaheksa patsienti on olnud kliinikumist ning viis Põhja-Eesti regionaalhaiglast, noorim neist on olnud 15-aastane ning vanim 67-aastane,» rääkis südamekliiniku 1. kardioloogia osakonna juhataja dr Märt Elmet.
Sarnaselt muu maailmaga on põhjused siirdamisele jõudmiseks olnud väga erinevad. Eestis võiks vajada südamesiirdamist umbes kolm kuni kaheksa patsienti aastas.
«Siirdamismeeskonna väljaõpe ja siirdamiseks vajalike oskuste ning kogemuste omandamine on äärmiselt keerukas, seetõttu on otsustatud südamesiirdamised Eesti patsientidele läbi viia kolme raviasutuse (Helsingi ülikooli keskhaigla, Tartu Ülikooli kliinikumi ja Põhja-Eesti regionaalhaigla) ühisjõul,» selgitas südamekliiniku juhataja professor Jaan Eha.