![Lemmiku kaotus võib olla suur löök täiskasvanule, saati siis veel lapsele.](http://f8.pmo.ee/qPdTq2U_-nhkkFU0FE6WuxTukuk=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2021/11/26/14225772t1hb62a.jpg)
Pidime perega saatma oktoobris koerte paradiisi kõikide suure sõbra Muhvi, kes oli meiega 13 aastat. Temaga on kasvanud ka üles meie lapsed, kellest keskmine, 11-aastane on endiselt lemmiku kaotamisest väga murtud. Nad olid parimad sõbrad ja veetsid peaaegu kogu aja koos. Arvan, et on loomulik veel kuu aega hiljem kaotusvalust nutta, aga tundub, et last on vallanud üleüldine kurbus ja ta veedab palju aega omaette nukrutsedes. Kuidas teda sellest kaotusest üle aidata?