Klassikalise vähi tekke teooria kohaselt on DNA mutatsioonid peamine põhjus, miks normaalsed rakud muutuvad vähirakkudeks.
On teada, et vananemine ja teatud elustiil ning keskkonnategurid (näiteks suitsetamine ja UV-kiirgus) põhjustavad rakkudes juhuslikke DNA mutatsioone. Enamik geneetilisi muutusi põhjustavad rakusurma või ei oma tagajärgi. Siiski soodustavad mõned mutatsioonid rakkude ellujäämist. Kui ühes rakus toimub piisaval hulgal «elu pikendavaid» DNA mutatsioone, muutub see rakk praktiliselt surematuks ja hakkab kontrollimatult paljunema, tekitades vähi. Seda teooriat on kinnitanud ulatuslikud eksperimentaalsed tõendid.
Kuid see teooria omistab pöördumatutele DNA mutatsioonidele suure tähtsuse. Seega, kui vähk on põhjustatud ainult geneetilistest mutatsioonidest, võib meie võime vähirakke tappa olla piiratud.
On ka teisi teooriaid, kuidas vähk alguse saab. Kui need teooriad kehtivad, võiks välja töötada uusi viise vähktõve ennetamiseks ja raviks.
Üht neist uutest teooriatest testisid teadlased hiljutises ajakirjas Nature avaldatud uuringus. Uuring viidi läbi puuviljakärbestel (kes jagavad 75 protsenti inimeste haigustega seotud geenidest). Teadlased uurisid, kas vähki võivad põhjustada epigeneetilised muutused – pöörduvad «märgid», mis lisatakse genoomile geenide sisse- ja väljalülitamiseks.
Geneetika ja epigeneetika kõlavad sarnaselt, kuid tähistavad kahte väga erinevat protsessi. Võrdluseks võib öelda, et DNA on nagu raamat, mis sisaldab osa teabest, mida on vaja elusorganismi loomiseks. Iga geen oleks selles raamatus lause ekvivalent. Geneetiline mutatsioon tähendaks seda, et kriipsutad pliiatsiga lause maha või muudad seda. Kui see on tehtud, ei saa seda tagasi võtta.