Ortodont ja Eesti Ortodontide Seltsi juhatuse liige Liis-Eleen Kalmer lisas, et tihti saavad hambakaarte mured alguse näopiirkonna lihaste ebakorrapärasest tööst. «Näiteks kui neelamise ajal on keel hammaste vahel, võib see põhjustada hammastevaheliste vahede tekkimise. Kui nihutame ortodontilise raviga hambad kokku, aga keele tööd ei muuda, tulevad hambavahed uuesti tagasi. Siinkohal saab aidata näiteks müofunktsionaalne teraapia, kus terapeut oskab last suunata uut ja õiget neelamisharjumust omandama,» kirjeldas Kalmer. Ta lisas, et patsiendi hea ravitulemuse nimel on eri spetsialistide – näiteks hambaarsti, perearsti, füsioterapeudi, logopeedi ja ortodondi – meeskonnatöö väga oluline.
Hambaarst on esimene, kellelt nõu küsida
Hammaste ja lõualuude tervise ning arengu seisukohast on tähtis külastada regulaarselt hambaarsti. Lapsega võiks esimese visiidi ette võtta siis, kui osad piimahambad on lõikunud ehk 1,5–2-aasta vanuses. Edaspidi peaks käima iga poole aasta tagant kontrollis. Päriselus siiski enamik lapsi nii usinalt hambaarsti ei külasta, kuid koolimineku eel võiks lapsevanem oma võsukesega selle käigu kindlasti ette võtta ja paluda hambaarstil ka lapse hambumus üle vaadata. Siis võiks teha ka esimese panoraamröntgenpildi, kust näeb, kas kõik jäävhammaste alged on olemas.
Tervisekassa usaldusarst Tiia Zeigo kinnitas, et hambaarst saab hambumusanomaaliate avastamisel väga palju ära teha, hinnates 6–7-aastase lapse panoraamülesvõttelt jäävhamba algete olemasolu ja teisi võimalikke luustruktuuri muutusi. «Esmatähtsaks tuleb pidada piimahammaskonna tervise eest hoolitsemist ja liiga vara eemaldatud piimahammaste asendamist kohahoidjatega. Näiteks kui piimahambad on eemaldatud kaariesetüsistuste või traumade tõttu, ei luba kohahoidja hammastel nihkuda ja lõualuu kasvab lapse arengule vastavalt,» selgitas Zeigo. Samuti saab hambaarst vajadusel suunata lapse ortodondi konsultatsioonile või hoopis logopeedi või füsioterapeudi juurde.