Beetaglükaani (10 protsenti toidust) saanud hiirtel oli palju väiksem kaalutõus ja rasvamass ning suurem lihasmass kui teisi kiudaineid söönud hiirtel, kes olid kõik muidu nuumatoidul. Nendel hiirtel ilmnes ka püsiv energiakulu, mida mõõdeti nende liikumise järgi 24 tunni jooksul.
Beetaglükaani saanud rühm oli ainus, kellel paranes insuliinitundlikkus ja veresuhkru tase kõigi 18 nädala jooksul.
Edasine analüüs näitas, et beetaglükaani saanud loomadel oli arendanud välja selline mikrobioom, mis soodustas kõiki neid positiivseid tervisetulemusi, muutes soolestiku baktereid ja seedeprotsessis toodetud molekule ehk metaboliite. Viimased arvatakse olevat kaalulangust soodustavas protsessis võtmetähtsusega.
Teadlased tuvastasid, et üks metaboliit, butüraat, oli selle efekti põhjustaja. Butüraat, lühikese ahelaga rasvhape, mida toodavad teatud soolebakterid kiudainete fermentatsiooniprotsessis, stimuleerib GLP-1 vabanemist, mis mängib olulist rolli ajule küllastustunde edastamisel.
«Osa kiudainete tarbimise eelistest tuleneb GLP-1 ja teiste söögiisu ning kehakaalu reguleerivate soolepeptiidide vabanemisest,» ütles Duca. Ta nendib, et see pole ilmselt ainus põhjus. Butüraadil võib olla ka teisi kasulikke mõjusid, mis ei ole seotud soolepeptiididega, nagu soolebarjääri tervise parandamine ja perifeersete organite, näiteks maksa, abistamine.
Juba varem on avastatud, et butüraat soodustab hiirtel pruuni rasva põletamist, mis viitab sellele, et beetaglükaan aitas vähendada valge rasva kogunemist. Valge rasv on kaalutõusu ja rasvumise tunnus.
Ainult beetaglükaani lisamine muidu ebatervislikule toitumisele vähendas rasvumist ja kehakaalu tõusu ning parandas glükoositaluvust võrreldes tselluloosiga, samas kui kõik teised kiudained ei avaldanud mõju, märkisid teadlased. See oli seotud suurenenud energiakulu ja liikumisaktiivsusega. Kõik kiudained muutsid rasva- ja suhkrurikka toitumise korral soolestiku mikrobioomi ja sealseid lühikese ahelaga rasvhappeid; siiski suurendas ainult beetaglükaani lisamine butüraadi kontsentratsiooni.
Kaer ja oder sisaldavad beetaglükaani kõrges kontsentratsioonis, kuid seda leidub ka riisis, seentes ja vetikates. Kaerahelbepuder sisaldab umbes 3-5 protsenti seda kiudainet, ja keetmine (mitte küpsetamine) ei vähenda selle kontsentratsiooni.
Duca loodab nüüd töötada välja parendatud kiudaineid, mis võivad soodustada butüraadi vabanemist seedimise ajal.